Totul a început într-o searã, când s-a stins lumina...
- Tot mai sunt pierderi de curent... - Circuitul e supraîncarcat.
- Din cauza aparatului tãu de aerobic... - Nu e din cauza stepper-ului meu.
Era cât pe-aci sã mã electrocutez asearã. Trebuie sã înlocuim cablurile în toatã casa.
Dar nu ne permitem. Poate cu mãrirea ta de salariu...
Cu mãrirea mea de salariu ?
Voiam sã dau o petrecere-surprizã cu ocazia promovãrii tale.
- Dar mi-au respins cecul la "Mariola". - Slujba nu e încã a mea, Leslie.
"Mariola" e singurul furnizor serios de servicii catering.
Le-am spus cã nu se poate sã nu fie bun. Doar e un card maro.
Prin sistemul de credite ? Leslie...
Bunã, Kathy. Jassie... Nimeni nu vã dã atenþie în casa asta ?
Pentru Dumnezeu, e contul meu...
I-am spus: "Puteþi sã respingeþi cardurile verzi, care sunt ale soþului meu."
"Dar, în nici un caz, pe cele maro, care sunt ale mele."
Copii, mergeþi îm bucãtãrie. Bunica o sã vã pregãteascã micul-dejun.
A trebuit s-o implor, ca sã accepte cardul. ªtii ce enervant e...
Iar vã certaþi din pricina banilor ?
Lillian... ca de obicei, ai sosit la momentul oportun.
Nu mai fi aºa de sarcastic. De fapt, am venit ca sã te felicit pentru noua...
Cafeaua e fierbinte.
Aºadar, bem asta înainte de seria de exerciþii fizice...
Apropo, mi-am amintit niºte nume pentru petrecerea-surprizã.
Ce bine...
Încercaþi sã înþelegeþi. ªi-a închipuit întotdeauna cã e un vrãjitor,
capabil sã rezolve orice problemã.
Iar acum, în casa lui, înregistra o scãdere a propriei influenþe.
La revedere, iubito.
Te iubesc, draga mea. Fã-i praf, dragã !
Dacã nici acasã la el vrãjitorul nu-ºi poate fãuri castelul, atunci unde ?
Cu toate astea, aºtepta cu nerãbdare promovarea.
Muncise din greu ani de zile în sistemul american. Îºi câºtigase acest drept.
Farmecul slujbei pierea însã atunci când se urca în metroul care fãcea naveta
între suburbie ºi centru... În fiecare zi.
Îmi daþi, vã rog...
Zi de zi...
Pari în formã astazi, George. Eºti gata de bãtãlie ?
Pentru mine, se încheie aici. Iar pentru tine, am fãcut tot ce am putut.
- Hai sã citim ziarul. - Eu cred cã te cam pripeºti.
Scopul acestor tactici e sã îºi vândã produsele ºi sã scape de moºnegii ca mine din decor.
Parcã aud "cucuveaua", Graham...
O aud cântând...
Intruºii, Graham... Nou-veniþii... Despre ei e vorba.
Te aud foarte bine, George.
Opreºte-i la vreme, dacã nu vrei sã te calce ei în picioare.
Putem da randament mai mare într-un asemenea program. Bla-bla-bla...
Prostii cât ei de mari...
De la concedieri în masã la corupþia în politicã...
Secaþi piaþa ºi plecaþi !
Dacã sistemul nostru nu a fost bun, de ce ne-au acceptat de la bun început ?
- Amice, dã-mi ºi mie un dolar, te rog. - Cât câºtigi ? Un milion pe an ?
În curând, oraºul ãsta va semãna cu Calcutta.
New York-ul nu mai e ca pe vremuri...
Era adevãrat. New York-ul nu mai era ca înainte...
Stella...
Dã-mi împrumut 20 de dolari.
Refuz sã contribui la compromiterea unui cunoscut al meu.
Nu mai observa tentaþiile nici când erau îmbrãcate în rochii de varã.
Îºi amintea o vreme când asta era tot ce observa...
Încerca sã-ºi aminteascã ce atracþie puternicã exercita asupra femeilor în tinereþe...
Pânã sã vinã din Anglia în anii '60 ºi '70, nu aveam nici o problemã...
ªtiu.
ªtiu ºi eu, Graham... Poate cã sistemul ãsta eficient e doar o acoperire.
Cum se numea filmul acela ? Niºte intruºi au pus stãpânire pe oameni...
Oamenii-pãstãi...
- Hoþii de trupuri... - Da. "Invazia hoþilor de trupuri."
Am vãzut filmul acela. A fost tare...
Pãstãi...
Graham, putem sã amânãm întâlnirea cu Jay Walters pentru ora 10:00 ?
Da. Dar ar fi bine sã-l întrebi pe Frank.
O sã-þi placã ce am sã-þi spun. "Wonder Oats" sã rupã gura târgului.
- Ai primit cifrele de pe Coasta de Vest ? - Nu încã. Trebuie sã soseascã.
Nu te atinge de proiect.
Graham, au sosit rezultatele concursului de la Kentucky.
- Amy, spune-mi cã nu e o glumã. - Nu e nici o glumã.
Ba e o glumã, Amy.
ªtiam cã eºti îndragostitã de cineva...
Nu te mai framânta atât...
Nu ºtiu cum sã mã comport cu persoana asta. Nu ºtiu cine e...
Nu e un rol, ci o slujbã. Suntem platite pentru asta. Vino sã te prezint ºefului.
- Graham... - Scuzaþi-mã puþin...
Uitã-te aici. Calculele sunt ale programatorului, dar conceptul de bazã e al meu.
Ce e asta ?
Un program de sondare printr-o procesare anterioarã a datelor.
Grozav ! Ce face ?
Nu mai e nevoie sã stabileºti un contact între noul produs ºi piaþa de desfacere.
Prevede reacþiile publicului.
- Face ºi vânzare vreunui produs ? - Nu încã.
Întoarce-te când va face asta ºi luãm masa împreunã.
- Graham, vorbesc serios. Te scuteºte de... - Pe mai târziu, Bob.
- Îmi cer scuze, Stella... - Mulþumesc, Graham.
Voiam sã þi-o prezint pe Melanie O'Connor. Mai ºtii cã þi-am povestit de ea ?
Colega mea de camerã...
Dle Marshall, voiam sã vã mulþumesc pentru cã mi-aþi oferit aceastã slujbã.
Sunt sigur cã o sã te descurci de minune.
Stella o sã te conducã la Biroul Personal ºi o sã-þi dea sarcinile de serviciu, da ?
CV-ul meu...
Mulþumesc.
E cumsecade...
Graham...
Peter Reynolds de la Beatrix a sunat ºi þi-a transmis felicitãri.
Drãguþ...
- Bob, în legãturã cu programul acela... - Lasã-l încolo ! Sunt lucruri mai importante.
În calitate de purtãtor de cuvânt al câtorva dintre colegii noºtri, te invit la masã.
Ca sã sãrbãtorim promovarea ta care se apropie...
O reuniune de directori... Ne distrãm ºi noi puþin...
O sã te pupãm în fund, în caz cã eºti genul care te laºi pãcãlit.
Ce degradant pentru voi ! O sã fiu acolo. La ce orã ?
- 12:30 e bine ? - Bine.
Adu-þi ºi fundul cu tine.
Ne vedem la lifturi la 12:30.
- Marshall... - Graham...
- Stella... - Mulþumesc pentru slujba oferitã Melaniei.
O sã fie un bun agent de achiziþii. Are o personalitate puternicã.
Felicitãri ! Am auzit cã l-ai impresionat pe dl Brewster. Era ºi timpul...
Da, cred cã era timpul.
- George o sã anunþe promovãrile vineri. - Aºa am auzit ºi eu. Vineri...
Mãcar atâta loc pot face ºi ei... Sã îþi dea un rãgaz de câteva zile, ca sã sãrbãtoreºti.
Douã zile glorioase, trei nopþi pline de distracþie...
Cum o sã-þi umpli cele trei nopþi de distracþie, dle Marshall ?
Deocamdatã, intenþionez sã o invit pe soacrã-mea la noi,
ca sã mã muºtruluiascã, fiindcã nu am lãsat-o sã locuiascã cu noi.
Apropo, cine pune casa la bãtaie în weekend ?
Am uitat complet...
- Tara vine la mine... - Tara ? Ce nume e ãsta ?
Numele de familie e Rabumdie.
Tânãrul se întâlneºte cu o plantaþie.
Domnilor, nu înþelegeþi. Suntem tineri, mândri, nu ar trebui sã ne ruºinãm de succesul nostru.
Ar trebui sã spunem: "Da, am o barcã, am o casã la þarã ºi o prietenã, Tara."
Spuneþi dupã mine, fraþilor...
- Am un Mercedes. - Am o casã cu piscinã.
Eu am un antrenor principal.
Eu am o soþie, o ipotecã ºi doi câini.
Dumnezeu sã binecuvânteze ºi sã pãstreze vie vechea datinã !
Aºa sã fie !
Urma, aºadar, promovarea...
Apogeul vieþii sale în domeniul afacerilor... Era cum nu se poate mai bine...
Ce naiba se întâmplã ?
Graham, pot sã-þi vorbesc o clipã ?
Ce naiba se întâmplã, George ? A murit cineva ? A pierdut bani ?
Mi s-a cerut sã plec înainte de termen.
Îmi pare rãu, George.
Mi-am dorit locul ãsta, dar nu în acest mod.
Nu vreau sã înþelegi greºit.
Eu aº vrea sã mai ramâi, dar când a venit vorba de ºeful de departament...
Ce e ?
Pãrerea unanimã a fost cã nu te integrezi cumva în noul sistem...
Ce vrei sã spui, George ?
Nu ai primit promovarea. Nu ai fost tu cel ales...
- Îþi baþi joc de mine ! - Îmi pare rãu, Graham.
Niºte cretini...
Nu pot sã cred. Cretinii naibii !
Cine a primit postul, George ? Cine e noul ºef ?
Robert Benham.
Benham...
Traiascã învingatorul ! Dumnezeu sã ne aibã în pazã pe toþi !
- Ai niºte marunþiº ? - Nu. Pleacã !
- Hai, omule, dã-mi niºte mãrunþiº. - Nu ai auzit ? Am spus sã pleci !
- Te-aº putea învãþa ceva maniere, sã ºtii... - Du-te naibii !
"Doamnelor si domnilor, atenþiune, vã rog ! Acest tren se retrage."
"Toþi pasagerii sunt rugaþi sã coboare din vagoane."
Ucisese un om...
Voia sã fugã de el, ca ºi cum se putea împãrþi în douã fiinþe: el ºi criminalul.
La Gara Centralã.
Probabil e în stare de ºoc. Alergatura asta, adrenalina, teama...
Dumnezeule ! Teama...
Ai plecat devreme. Nici eu nu am rezistat. Sper sã se distreze pe cinste.
Graham, pentru mine, distracþia s-a încheiat atunci când a murit Windy.
De când nu mai e, nimic nu mã mai bucurã. Soþia ºi sãnãtatea sunt adevarata avuþie.
- Tipii ca Benham... E deºtept, e ambiþios... - Era rupt. Ucisese, într-adevar, un om.
Tu eºti genul meu. Cineva care înþelege oamenii...
Înþelege cã viaþa e nepreþuitã.
Asta înseamnã viaþã...
- Crimã de om, Graham... - Poftim ?
Vrei sã vorbim despre o zi care a fost o adevãratã crimã ?
Vestea bunã e cã am reuºit sã o conving pe Mariola sã-mi accepte cecul maro.
Aºa încât petrecerea ramâne valabilã.
Ia te uitã ce-ai fãcut, dle Mânã-Largã ! Ai aruncat bunãtate de cãmaºã la coº !
- E ruptã. - Poate reuºim s-o coasem.
Dl Martelli a fost pe aici. Exersam la stepper,
când s-a oprit deodatã… M-am lovit la picior.
Apoi, s-au oprit aparatele de aer condiþionat din toatã casa.
De la panoul electric…
Exact asta a spus ºi dl Martelli, doar cã el a mai spus cã ne costã 153 de dolari.
- Trebuie sã facem economii, Leslie. - Da… Camaºa.
El spune cã face scurtcircuit din cauza stepper-ului meu.
Nu vãd unde e ruptã.
- Credeam cã e ruptã. - Zãu, Graham… Ce e cu tine în seara asta ?
Nimic.
"- Graham, Bob Benham vrea sã te vadã" - Bine.
- Dl Bob… Dl Robert… - Graham, e în biroul lui George astãzi.
Împãratul Bob...
Nu e o situaþie prea plãcutã nici pentru mine. ªtiu cã þi-ai dorit acest post.
Dacã am fi fost doi prinþi rivali, aº fi pus sã fii ucis ºi scuteam multe discuþii politice.
Nu e atât de simplu sã ucizi pe cineva ºi sã scapi cu faþa curatã.
M-am gândit cã ar fi mai bine sã ne întâlnim în weekend.
La vila mea. Tu, Leslie, eu ºi Tara...
- Ar fi frumos, Bob. - Bine.
Ne plimbãm cu barca, mâncãm pe sãturate ºi ne facem timp sã discutãm
despre noul sistem. Ai cumva un foc, Graham ?
Sigur.
Tot aºtepta ca un fulger sã aparã din senin ºi sã-l trãsneascã.
Amice, ai ceva mãrunþiº ?
Mulþumesc.
- Dumnezeu sã te binecuvânteze !
Dar nu se întâmpla… Se simþea bine, curat...
De parcã ar fi scãpat de o povarã de 50 kg din spate...
- Aici se vine între 7:45 ºi 8:13. - De unde ai scos orele astea ?
Toatã lumea e atât de tânãrã aici. Un whisky cu gheaþã.
- Nu, stai… Vreau ceva vibrant, plin de tinereþe. - Doriþi un “Shirley Temple” ?
O bere uºor alcoolizatã poate…
Nu, un whisky e foarte bun. Poate mai iau ceva dupã…
- Cine e cu Benham ? - Unde ?
Acolo…
Acela e Henry Park, care lucreazã la computere, jos.
- Sunt sigur cã el bea ceva foarte tineresc. - Mie, una, îmi pari foarte tânãr…
Eu cred cã s-a comportat îngrozitor, dle Marshall.
Fiindcã nu v-a dat vestea cã nu aþi fost promovat…
Cred cã te-ai descurcat foarte graþios ºi vivace…
- Nu i-am spus încã soþiei mele. - Graham, de ce nu ?
- Mi-e groazã. O sã fie un dezastru. - E ridicol. Se mai întâmplã…
Nu ºi soþului ei… Eu, de obicei, întind doar mâna ºi obstacolele dispar.
- Se crede dna Merlin. - Cine ?
Iubita vrãjitorului Merlin.
Nu vorbi în surdinã, Graham. E ca ºi cum ai þipa.
E prea scump ca sã-l putem întreþine, Leslie !
Nu þipa la mine. Nu e aparatul de vinã.
Nu am înþeles niciodatã de ce ai nevoie de stepper când avem scãri.
Fiindcã ar trebui sã urc, iar când aº coborî, mi-aº pierde antrenamentul de aerobic.
E ca un calculator. Nu îl porneºti cum trebuie. Aºa se porneºte.
Foarte impresionant, dle “Einstein”. Nu ar trebui sã strigi “hocus pocus” ?
- La dracu’ ! - Graham !
- Ne întoarcem la dl Martelli ! - Nu mai apelãm la dl Martelli !
O sã schimb o siguranþã la panoul electric
ºi toate luminile se vor aprinde cã prin minune, gratis !
ªi o sã mergi cu mine ºi o sã înveþi ºi tu cum se face !
Nu am mai fãcut cheltuieli prea mari… Mai durezã mult ?
- Am reuºit sã economisesc 2 157 dolari. - Asta e ipoteca noastrã.
- ªi încã 3 300 de dolari… - Astea sunt asigurãrile pe viaþã.
Nu poþi spune cã eu nu-mi achit cheltuielile… Mai mult decât atât...
În sfârºit, obþii ºi tu o mãrire de salariu consistentã.
Am impresia cã e vorba de o scãpare a ºovinismului bãrbaþilor…
Ceea ce te-a ajutat sã avansezi a fost faptul cã ai o soþie de familie bunã, draguþã,
o casã în apropiere de George. Nu mã poþi învinui pe mine cã semnez cecurile, când…
Leslie !
Vino încoace. Vreau sã te învãþ sã aprinzi un bec.
- Graham, chiar trebuie sã ºtiu asta ? - Da, trebuie.
Urcã-te pe cutia de sus.
- Stai bine ? - Da.
Întinde mâna dreaptã ºi apucã þeava aceea cu putere.
- E murdarã ºi udã. - E important pentru echilibru.
Te þii bine ?
Acum, întinde mâna stângã, apucã lanþul ºi trage tare !
Înþeleg. Aici e panoul electric.
- Nu am obþinut postul, Leslie. - Aºa facem de-acum… Cum ?
- Nu am fost promovat. - Sigur cã ai fost. Întotdeauna reuºeºti…
Îmi pare rãu… ªtiu cât însemna pentru tine.
Nu, Graham. Nu cred cã înþelegi ce însemna pentru mine…
Atunci a înþeles cã ea era vrãjitoarea.
Ca sã supravietuiascã, trebuia sã scape de vraja ei.
- De ce a durat atât ? - O parte de drum a fost îngrozitoare.
A trecut de cotiturã…
- Graham… Leslie. - Bunã.
Ea e Tara, dar nu plantaþia.
Îmi pare bine…
Încântatã…
- Le prezentãm ferma ? - Trebuie…
Veniþi…
Ea era perfectã, el era perfect. Casa ºi barca erau perfecte…
Visul american…
Poate pãrea micuþã, dar este extrem de încãpãtoare pe timp de noapte.
- Vreau ºi eu una ! - E ºi foarte rapidã, nu-i aºa ?
Cu siguranþã.
- Graham, vrei sã mã ajuþi puþin, te rog ? - Desigur.
- Nu pot sã strâng supapa de gaz. - Lasã-mã pe mine sã încerc…
- Gata… - Mulþumesc frumos.
- Tu ce departament conduci ? - Lucrez tot în marketing.
- Eºti subalternul lui Bob acum… - Da.
Simþea cum pierde putere… Trebuia sã treacã la acþiune.
Nu e bine sã vorbeºti “morþii” de rãu.
Dar George se ocupa doar de avertismente.
Hacker-ii noºtri pot organiza o reþea internaþionalã în cel mult 6 luni.
E grozav, atâta vreme cât nu ne întindem mai mult decât ne e plapuma.
E minunat sã vã faceþi planuri atât de mari.
Vreau sã te duci la convenþia de la San Francisco sãptãmâna viitoare.
Îþi vei forma astfel o imagine în perspectivã a campaniei pe care o plãnuim.
- Sãptãmâna viitoare, în ce zi ? - Miercuri, cred.
Ziua în care am întrunirea de departament.
Da, aºa e.
Dar sunt preºedintele întrunirii.
Erai cândva, ºi asta pentru cã George era prea apatic, ca sã se ocupe singur de asta.
La urma urmei, e o ºedinþã a departamentului.
- Poate cã ar trebui sã discutãm cu George. - O sã lãmuresc eu cu George.
Graham, ce Dumnezeu… Nu ai bricheta la tine ?
Slavã Domnului cã mãcar unul din noi poate sã-ºi ia concediu…
Distracþie plãcutã, iubitule !
Mai þii minte cum era pe vremuri, când nu aveam nici un ban...
Nu deveni acum sentimental...
Te iert cã ai dat-o în barã, Graham.
Graham, te iert cã ai dat-o în barã.
- Apropo, þi-am reparat stepper-ul. - Ce bine !
Luaþi-vã rãmas bun de la tãticu'...
Pa !
Nu ºtia ce avea sã se întâmple...
De fapt, era prima oarã când apela la magia neagrã.
Juca la pariu cu soarta. Juca lozul cel mare...
...ºi am realizat ceea ce noi numim "o procedurã contabilã". Priviþi aici...
Fir-ar sã fie, Graham !
La naiba !
Dle Marshall, mã tem cã avem o veste foarte tristã pentru dvs.
- Un accident ? - Da. Îmi pare rãu...
Dumnezeule... Ce ºoc !
- Nu spui nimic ? - Sigur cã da.
Dragã Leslie, eu ºi mama ta te-am adus în acest loc,
pentru a împãrtãºi acest moment de suferinþã ºi de durere.
- Vrei sã spui ceva, Lillian ? - Nu.
Abracadabra ! Hocus pocus... Ciao, iubito ! Bum !
Sunt Larry Laker de la poliþia din Connecticut.
- Doriþi sã revin mai târziu ? - Nu...
Acun e un moment la fel de potrivit ca oricând...
Puteþi sã-mi explicaþi ce se întâmplã cu circuitele, cu prizele...
- Doar le-am izolat... - Soacra dv. mi-a explicat.
Dar am o nelãmurire în privinþa faptului cã nu era deloc praf pe banda izolatoare.
Pe banda izolatoare ?
Da. În pivniþã, totul e prãfuit, dar banda aceea nu avea nici un fir de praf.
Dle Marshall, am venit sã le iau pe Kathy ºi pe Jassie
Jassie a luat-o într-acolo ºi Kathy cred cã a urmat-o.
- O sã aibã grijã de câinii dv. ? - Da. Eu îmi caut o casã la oraº.
E bine cã v-am prins atunci, fiindcã am aceastã nelãmurire cu banda izolatoare.
Totul e prãfuit în pivniþã, cu excepþia acestei bucãþi de bandã care atârna...
Fiindcã am fost în pivniþã mai demult, am vãzut bucata desprinsã ºi am legat-o la loc.
- Dacã aº fi fãcut o treabã mai bunã... - Nu fiþi dur cu dv. Se mai întâmplã...
- E ceva omenesc... - Dacã nu mai doriþi nimic altceva...
Aº dori sã rãmân singur.
Sigur. Voiam sã lãmuresc problema asta, apoi sã vã las sã vã jeliþi soþia în liniºte.
Mulþumesc.
Iubito, ce cafea grozavã !
Bunã ziua, dle Marshall. Sunt noua secretarã a lui Bob Benham.
ºi vreau sã vã transmit condoleanþele lui.
Mulþumesc.
Graham... Ne-a fost dor de tine, amice. Bob a sosit la birou ?
Da.
Bunã, Graham. Îmi pare rãu cã nu am apucat sã-þi trimit un bilet cu condoleanþele mele.
- Bobby a sosit ? - Da, dar e ocupat...
Îþi vine sã crezi? Tocmai mi-au trimis prin fax cifrele pe care le voiai.
- Îmi pare rãu pentru soþia ta... - Îþi mulþumesc.
Au sosit cifrele, în sfârºit... Dã-mi sã le vãd.
Bob mi-a spus sã i le arãt imediat cum le primesc. ªtii cumva unde e ?
Nu ºtiu. Dar ce-ar fi sã te duci în biroul lui George ?
- Marele Bobby are câteva clipe pentru mine ? - Nu sunt sigurã...
Da, dar e cu decoratorul acum...
Graham, mã simt cumplit... Sunt în stare de ºoc.
- Ai primit biletul meu ? - Da, mulþumesc.
M-am gândit întruna la tine.
Sunt, dupã cum se spune în astfel de situaþii, cât se poate de bine...
Oricum, iatã raportul pe care l-ai cerut...
Stella Anderson... Rãzbate întotdeauna.
- Ce-ar fi sã luãm cina împreunã ? - Mã dau bãtutã. Ce-ar fi sã luãm cina ?
- Disearã... - Disearã.
- Bine. - Bine.
Nu e normal sã tratezi oamenii aºa cum fac ei. Îi calcã în picioare.
Nimic nu e mai rãu pentru o femeie decât sã fie tratatã cu superioritate de un bãrbat.
El crede cã oamenii sunt fãcuþi din poliester, nu îi considerã...
Fiinþe umane.
- Opusul modului în care tratezi tu oamenii. - Bunul ºi bãtrânul Graham...
Nu asta vreau sã spun. Bob nu ar aprecia-o niciodatã pe Melanie.
- Pe Melanie ? - Sã vezi cât îºi pregãteºte rolul...
Bob o trateazã ca pe o ratatã. De aceea nu ai primit postul lui George.
Tu nu tratezi oamenii aºa cum fac ei...
ªtii, eºti foarte perspicace...
Vorbeºti despre alþii, îi asculþi pe alþii vorbind, dar nu vorbeºti niciodatã despre tine.
De ce ?
- Probabil mã tem sã nu mã descopere... - Nu te teme...
Noapte bunã.
Lumea devenise, cum se spune, protectoarea lui.
Acum, avea sã profite din plin de asta.
Salut.
O sã încerc sã fiu cât se poate de politicos, Henry.
Ce naiba cauþi în biroul meu ?
Bobby mi-a cerut sã ajut la reorganizarea programului.
Dã-mi voie sã reformulez întrebarea.
Ce dracu' cauþi în biroul meu ?
Lui Bobby i s-a pãrut o nebunie sã nu existe un calculator aici.
Nu e vorba de calculator, ci de tine ºi de biroul tãu nenorocit !
Ascultã. Bob e de pãrere...
O sã vorbesc cu Bob.
- George, ce faci ? - Bob m-a rugat sã aºtept o clipã...
- Pe hol ? Aºtepþi pe hol... - E ocupat ºi nu voiam sã fac valuri...
Ce naiba cautã Henry Park în biroul meu ?
Scuzaþi-ne o clipã...
Oricum, trebuie sã plec. O sã primiþi raportul estimativ.
Decoratorul acela e mai greu de gãsit decât primarul însuºi. Spune-mi cã e ceva important.
E un om în biroul meu.
M-am gândit cã ar fi eficient ca tu ºi Henry sã lucraþi îndeaproape.
Este biroul meu ! Biroul asistentului directorului !
E în continuare biroul tãu.
De ce nu l-ai adus pe Henry Park aici ? De ce nu ai adus-o pe Melanie,
ca sã fii sigur cã telefonul funcþioneazã ? Ce-ar fi sã aducem întreg oraºul New York,
ca sã fim siguri cã nimereºti coºul ? Ce spui de asta ?
M-am gândit cã am nevoie de un asistent care sã facã treba mea...
Ce vrei sã spui cu asta ? Cã eu nu-mi fac treaba ? De ce nu mã dai afarã, dragã Bobby ?
Fiindcã ai o vechime prea mare în firmã ca sã poþi fi dat afarã pentru alte acuzaþii
decât nesupunere !
ªi ai decis sã mã înlocuieºti bucatã cu bucatã.
Un drept aici, o responsabilitate dincolo... Nimic prea serios ca sã ridic glasul.
O subtilã secãtuire de putere... Dã-mi voie sã-þi spun ceva, Bobby.
Habar nu ai ce e a aceea putere. Am mai multã putere în mâna asta decât tot ce ºtii tu.
Nu mai sta pe hol, George.
Pensionare fericitã !
- George... Noroc ! - Noroc !
Stau treaz noaptea ºi mã rog sã moarã.
Asistãm la crearea unei legende, George.
Materiale care se gãsesc de obicei pe prima paginã a ziarelor...
- Felicitãri, George ! - Mulþumesc.
Ai dreptate. ªi nu o sã se opreascã la marketing...
- Ai grijã sã nu te calce careva ! - George, pensionare fericitã !
Pensionare... Dumnezeule ! Fãrã muncã, o sã mor într-un an.
Se pregãtea sã punã în practicã cea mai mare ºmecherie din cariera lui.
Ai gijã ! Nimeni nu e în siguranþã.
Nici tu nu eºti în siguranþã, prietene. Vechiul meu prieten...
Uºurel, George...
Facem cu toþii parte dintr-o organizaþie.
Relaxeazã-te. O sã chem un taxi.
George...
Îþi doresc un an bun, George.
Bob Benham...
Bobby...
Bobby bãieþel... Bobby scumpule...
Bobiþã... Hocus pocus... Bum !
Poate mã crede prea tânãrã.
- Poate nu crede cã eºti interesatã. - Ai dreptate. Dar sunt interesatã...
Ce sã fac ?
- Dã-i un semn clar. - Un semn clar ?
- E tot ce poþi face. - Ai perfectã dreptate.
- Bunã, Graham... - Bunã, Melanie. Stella, pot sã-þi vorbesc ?
Nu am apucat sã-mi iau rãmas bun de la tine la petrecerea lui George.
Te-ai îmbãtat, de ai dansat în chiloþi ºi ai cântat ºase cântece marinãreºti ?
- Vrei sã iei cina cu mine sâmbãtã ? - Da.
Sã vin pe la... 19:00 ?
O sã fiu pe la... acolo.
Orice vrãjitor are nevoie de un ucenic.
Henry...
Cum merge cu sortarea, organizarea sau ce ai tu de fãcut acolo ?
- Nu prea rãu... - Bravo !
Vreau sã vãd ºi eu raportul ãsta la care, vorba vine, colaborãm...
Nu ºtiu... Bob mi-a spus sã i-l aduc sãptãmâna asta, ca sã se poatã uita peste el...
Vrea ca totul sã rãmânã în mare secret.
Problema e cã acesta nu e biroul lui Bob, ci al meu.
Întrucât numele meu va apãrea pe acel raport, aº dori sã-l vãd ºi eu.
- Poate cã ar trebui sã vorbeºti cu Bob. - Nu, cred cã tu ar trebui sã vorbeºti cu el.
Insubordonarea la locul de muncã poate fi cauza demiterii tale din funcþie.
Iar eu îþi cer sã îmi arãþi raportul.
- Bine. O sã vorbesc eu cu Bob... - Bine faci...
Cu dr. Simms, vã rog. Numele meu e George Brewster.
Abracadabra... Hocus pocus... Ciao, scumpule ! Bum !
Bunã ziua, dle doctor. Nu, sunt bine.
Voiam doar sã îmi reînnoiesc stocul de Secanol.
ªtiu cã am luat de curând o dozã, dar se pare cã am pierdut sticla.
Cunosc regulamentul. Nu se poate, ziceþi ? Prea bine...
Înþeleg, dle doctor. La revedere.
- Joe... - Da, dle Marshall.
Ce doriþi ?
Poþi sã-mi faci rost de niºte calmante puternice ? Ceva care sã mã ajute sã dorm...
- Herbax. O sã le aveþi pânã la ora 17:00. - S-a fãcut.
Eu vã mulþumesc.
Firma de închirieri auto "Hudson" ? Doresc sã închiriez o maºinã. Pentru sâmbãtã...
Numele meu e George Brewster. Lucrez în clãdirea de la intrare.
O sã plãtesc în numerar.
Aveþi dosarul meu cu permisul de conducere.
"Graham, tu eºti ? ªtiu cã nu e robotul. Întotdeauna dau numai peste robot."
Lillian...
"Unde ai fost ? Nu-mi spune cã m-ai sunat, fiindcã ºtiu cã nu ai fãcut-o..."
Ce spui ? E legãtura slabã, Lillian. Te aud foarte departe...
"- Sunt copiii tãi... Eºti atât de crud." - Nu te mai aud deloc, Lillian.
Hocus pocus... Bum !
Asta în cazul în care nu vrei sã invoci întunericul...
George mi-dat asta. ªtii de ce ? Ca sã aibã el întotdeauna luminã...
Hai sã nu vorbim despre George sau despre lucruri triste acum...
Mã simt atât de fericitã. Nu putem sã uitãm de birou,
ca ºi cum nu ar exista deloc ?
Ce locuinþã frumoasã ! E mai mare decât mi-am închipuit.
- Unde e bãutura ? - În bucãtãrie.
- Ce doreºti ? - Surprinde-mã.
Ce muzicã vrei ? Am muzicã din anii '60, '80,, am Frank Sinatra, "The Beatles"...
- Orice cu saxofon. - S-a fãcut.
Ce otravã îmi dai ?
Vin alb.
Eºti atât de frumoasã, Stella...
- Pentru dupã... - Pentru dupã...
Mulþumesc, dle Brewster.
Nu te mai plânge. Nu e chiar aºa de devreme. Trebuie sã ajungem cât mai curând la barcã.
Graham...
- Graham... - Ce e ?
- Nu-mi amintesc nimic de astã-noapte. - Eu îmi amintesc...
Cum a fost pentru mine ?
Þi-a plãcut.
Lasã-mã sã o scot de pe canal, apoi poþi þine tu cârma.
- Bine. - E cafea fãcutã, dacã vrei...
Se blocheazã din când în când... Þine tu cârma. Urmãreºte punctul acela.
A fost mirific...
Hocus pocus... Bum !
Se simþea ca un zeu întrupat într-un om... ªtia cã o sã fie grozav.
- Aºa se întâmplã mereu când te îndrãgosteºti. - Stella, ce fatã drãguþã...
Sau nu credeai cã magicienii se pot îndrãgosti ?
Trebuia sã o rãsplãteascã pentru cã apãruse la momentul potrivit, la locul potrivit.
Tatãl meu îºi lãmurise problema asta. Era ºofer de autobuz în Londra.
Când eram copil, mã ducea pe pod, ca sã vãd cum trãiesc oamenii bogaþi
ºi îmi spunea: "Fiule, nu existã Rai. Aici eºti cel mai aproape de cer..."
"Viaþa e frumoasã aici. Dincolo, e grea."
"Aºadar, trãieºte aici, fiule..."
În apropiere de coasta oraºului Connecticut, a avut loc un accident azi-dimineaþã.
Un yaht privat a sãrit în aer ºi s-a scufundat.
Am vorbit cu lt. Larry Laker, aflat la locul accidentului azi dupã-amiazã.
- Dle lt., ce s-a întâmplat aici ? - Barca "Tyrus Dream" a fost distrusã complet.
Va fi foarte greu sã determinãm cauza exploziei. Ancheta va continua.
Întotdeauna spun asta. Ce pot sã spun ? Suntem obosiþi, nu avem nici un indiciu...
Te superi ? Nu-mi place sã mã privesc...
Ce pãrere ai ?
Pentru început, cred cã am nevoie de un nou somnifer.
Era barca lui Robert Benham. Nu am divulgat încã informaþia asta.
Dar dumneata nu te miri.
Aþi spus numele bãrcii la televizor. ªtiam cã e yahtul lui.
- Îþi era superior, nu ? - Nu, era ºeful meu.
Corect... ªeful tãu.
- Poate acum o sã-i iei locul. - Poate...
- O moarte subitã, care nu îþi picã deloc rãu... - Ce vrei sã spui ?
Tu ce crezi ?
- Unde ai fost azi-dimineaþã ? - Mã chestionezi ? Sunt suspect ?
Unde ai fost ?
Am petrecut noaptea cu o fatã pe nume Stella Anderson.
- Dacã sunt sigurã ? - Îmi cer scuze. E o întrebare intimã.
- Da, sunt sigurã. Am fost acolo. - Avem nevoie de un martor care sã confirme.
Pot sã intru ?
- Bob Berham ar fi ajuns departe. - Sunt sigur cã a ajuns sau ar fi ajuns departe.
Dar viaþa merge înainte. ªi, mai important, afacerile continuã.
Vreau sã fii ºeful acestui departament, pânã ce consiliul va numi pe cineva.
- Nu te deranjeazã, nu ? - Nicidecum.
Nu i-ai purtat ranchiunã lui Bobby cã þi-a "suflat" postul de sub nas...
Nu, am crezut întotdeauna cã cel mai bun câºtigã în cele din urmã.
Bine. Ar fi bine sã te grãbeºti. A fost o zi infernalã
ºi am nevoie de raportul de reorganizare pe care Benham mi l-a promis.
Bãrcile astea... Cred cã avionul meu e mult mai sigur.
- Pilotaþi un avion ? - În fiecare weekend.
- Consiliul de conducere vrea sã... - Sã nu intrãm cu toþii în panicã.
Tu, tu ºi tu puteþi intra în panicã. Restul pãstraþi-vã calmul.
Îþi doreºti promovarea asta de mult timp, nu ?
Cred cã da.
- Deteºti ºampania ? - Ador ºampania.
A fost aºa de ciudat sã stau de vorbã cu poliþistul acela. Mi-a lãsat un gust amar...
Mie nu mi se pare ciudat. Face treabã bunã.
Dacã e ceva în neregulã, vreau sã ºtiu. Tu, nu ?
Noroc!
- Vrei sã pun muzicã ? - Mi-ar plãcea enorm...
- Fir-ar sã fie... - Ce e ?
Bricheta... N-o gãsesc.
Unde naiba este ?
- Graham... Uite aici. - Ce e ?
Chibrituri.
Fireºte... Nu trebuie sã lãsãm un fleac sã ne strice seara.
Mi-am luat permisiunea sã fac niºte schimbãri.
Deºi Bob Benham avea nenumãrate calitãþi, nu era un tip prea econom.
Mã tem cã aceastã companie pierde în continuare resurse preþioase.
Vrei sã reorganizezi întregul departament de marketing ?
Da.
Ciudat... M-am înºelat în privinþa ta, Marshall.
Te credeam unul din discipolii de modã veche ai lui George Brewster.
- Te referi la reduceri de personal ? - La oameni... Sã scãpãm de câþiva.
Cineva ºi-a uitat bricheta în maºina închiriatã.
George Brewser zice cã nu a închiriat nici o maºinã. Cei de la firmã spun cã da.
Nu ºtiu...
Wanda, cheamã-i pe ºefii de departament în biroul meu, la ora 15:00.
Ciudat, Graham... Pânã în ziua de azi nu te-am remarcat.
Trebuie sã scãpãm de toþi cei care nu pun interesele companiei pe primul loc.
Omul acesta e talentat. Avem ce învãþa de la el.
Drã Anderson, nu e nimic personal. Avem nevoie de cineva care sã-i ofere un alibi.
Un alibi ? V-am spus. A fost la mine sâmbãtã toatã noaptea... Ce altceva pot spune ?
Bine.
Vreau sã vã dau numãrul meu. Momentan, stau în New York.
Bine.
Vorbesc cât se poate de serios atunci când spun sã aveþi mare grijã.
La revedere. Mulþumesc.
- Marshall. "- Graham."
Bunã, Stella...
"Nu vreau sã-þi rãpesc prea mult timp. Þi-ai gãsit bricheta asearã ?"
Da.
Era sub canapea.
Nu mã mai distrage. Pa, Stella !
Stella... George Brewster mai vine la serviciu ?
Are un colet ºi nu vãd adresa lui...
- Dle Marshall, un mesaj de la dl. Jones. - Mulþumesc.
Directorii sunt trecuþi în factura roz. Trebuie sã fie aici...
Sã vedem... Brewster. Uite-l.
Te rog sã-i spui secretarei dlui Jones cã nu pot veni la masã.
Desigur.
Tu, tu ºi tu puteþi intra în panicã. Restul, pãstraþi-vã calmul.
Mulþumesc, Joe.
Melanie, unde e coletul pentru dl. Brewster ? Graham a spus cã i-l livreazã el.
Joe...
- Ce idioatã ! L-am luat pe cel greºit. - Nu-i nici o problemã.
- Stella, eu plec. Tu cât mai stai ? - Nu mai stau prea mult...
Joe nu a ridicat coletul ãsta ?
Sunt sigur cã vei reuºi sã pregãteºti statisticile pânã mâine dimineaþã, Wanda.
E puþin timp...
Încearcã. Noapte bunã.
- Þi-ai luat de lucru pentru acasã, Melanie ? - Nu, le pun la poºtã.
Am fost chestionatã în cazul Bob Benham.
De obicei, nu primim vizite de la ºefi. Dar tu ai mai fost aici.
Aproape cã râdea cu gura pânã la urechi.
Puterea lui era atât de mare, încât nici o femeie nu îi putea rezista.
- Berea e în frigider. - Mulþumesc.
Îmi pare rãu cã dureazã atât... Sunt gata imediat.
- Ai gãsit-o ? - Ce sã gãsesc ?
Ai gãsit berea ?
A fost nevoie de toatã stãpânirea lui de sine ca sã nu...
... ca sã-ºi aminteascã cã venise pentru blestematul colet cu bricheta.
Melanie... Tocmai mi-am amintit cã am mult de lucru în seara asta. Mai bine plec.
Pun eu scrisorile la cutia poºtalã în drum spre casã.
Nu, ia metroul.
Vin imediat. Pot sã vin la tine acasã, sã o iau ? Bine. Vin acum.
Stella...
- Stella... - Graham...
Cred cã bricheta mea e la tine.
L-am sunat pe poliþist. L-am sunat pe Laker. Vine încoace...
- M-ai trãdat... - Graham, þi-ai ucis soþia, nu-i aºa ?
E adevãrat... Ai ucis-o, nu ? Þi-ai ucis soþia, l-ai ucis pe Benham...
De aceea îmi punea atâtea întrebãri, de aceea nu-mi aminteam nimic sâmbãtã...
Dumnezeule !
- Ai distrus magia... - Magia ?!
Am avut încredere în tine.
Dã-mi bricheta.
Era subjugatã puterii lui... Nu avea sã depunã mãrturie împotriva sa.
Apoi, nu existau dovezi...
Stella era o fatã grozavã. Foarte loialã...
Îmi pãrea rãu pentru ea, dar nu aveam ce face...
Ai ceva bani ?
Dumnezeu sã te binecuvânteze...
Bietul lt. Laker... Numai bãnuieli ºi dovezi neconcludente.
Nimic suficient ca sã mã aresteze mãcar pentru o noapte...
Bunã seara, dle locotenent. Ce mai e de data asta ?
Eram intangibil.
Trezeºte-te...
Apoi, a intervenit neaºteptata ºi regretabila sinucidere a lui George Brewster.
Asta a distrus complet orice caz pe care Laker încerca sã-l construiascã...
Bietul George... Nu s-a putut adapta noului sistem.
Pe de altã parte, eu m-am adaptat fãrã greutate noului sistem
ºi am avansat fãrã nici un efort de la departamentul de marketing
în consiliul de conducere. Pe parcurs, am promovat-o pe Stella la biroul din Los Angeles.
Mai era un singur detaliu sâcâitor: Jones... Nu voia sã renunþe la biroul acela de pe colþ.
Abracadabra...
Hocus-pocus...
Ciao, scumpule !
Bum !